EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
-Jeg lener deg bakover nå. -Ok.
-Benene dine blir automatisk spredd. -Ok.
-Prøv å slappe av. -Ok.
-Du må slappe av. -Ok.
-Dette blir litt kaldt. -Ok.
Jeg fører inn sonden.
Livmoren og egglederne dine ser friske ut.
Se her. Eggstokkfolliklene er fine og store.
Det er der eggene utvikles.
Du har litt høye FSH-verdier, men det går nok fint.
Ok.
Hvor lenge har dere prøvd?
Vi kaller friske par sterile etter de har prøvd å unnfange i ett år
uten hell.
-Har mannen din blitt testet? -Nei.
Nei, menn har en tendens til å unngå sånt.
Men det er like ofte mannens problem som kvinnens.
Er det vanskelig å ta seg fri i ukedagene?
For mannen din, mener jeg.
Vår klinikk har åpent til kl. 20.
Skal jeg lage time?
Først ble jeg overrasket over hvor mange fruktbarhetsklinikker fantes,
og så over hvor dyrt det var,
og til slutt hvor mange som gikk til behandling tross dette.
Hva sier du?
Når passer det?
Jeg kan bestille neste gang.
Du vil vel ha barn. Ikke sant?
SESONGAVSLUTNING
Vannet her er flott.
-Den perfekte temperatur. -De varme kildene i Misasa er også bra.
Mye historie der, sier de. Skal vi dra dit neste helg?
-Hva er galt? -Kan vi sitte?
Det koster 500 000 yen per gang.
-Prøverør? -Ja.
Og ikke mange får barn på første forsøk.
Du dro til sykehuset? Når da?
-For to dager siden. -Og?
-De vil teste den mannlige partneren nå. -Meg?
Forklarte du situasjonen?
Jeg klarte det ikke. Jeg tror ikke det ville utgjort en forskjell.
Hvorfor ikke?
Kumi.
Du vil vel ha barn. Ikke sant?
-Det hørtes ut som en trussel. -Trussel?
Det ble forventet at vi ville gjøre alt for å få barn.
Og hvis ikke, så tok vi det ikke alvorlig.
Sånn å forstå. Sånne holdninger ser man ofte rundt barn.
Som når folk konkurrerer om hvem som har ofret mest.
Men alle tar det for gitt at det er sånn. Vi må være slik, sant?
Kumi. Jeg synes vi skal dra til de varme kildene i Misasa neste uke.
Vi har sett mange ulike foreldre som lærere.
Vi sier at pøbelbarn ikke er foreldrenes skyld, men lærerens.
Det tror jeg fortsatt.
Men... for å være ærlig tror jeg at noen foreldre har skyld.
Uansett, jeg mener ikke å si at vårt barn blir slik.
Jeg forstår hva du prøver å si.
-Frøken Kumiko? -Lenge siden sist.
-Hva gjør du her? -Jeg ville treffe deg.
Tenk at du går på mellomtrinnet.
-Er du ikke sint på meg? -Hvorfor skulle jeg være det?
Jeg trodde ikke du kom til å slutte.
Det var ikke din skyld. Det var mitt eget problem.
Det er jo bra, men den heksa som tok over etter deg suger!
-Ikke si "heks". -Hva skal jeg ellers kalle ei heks?
-Jeg tok med kake. -Kom inn, da.
Jeg vokser bare ikke.
-Og jeg ble med i basketballklubben. -En klubb?
-Det er derfor jeg er så sent hjemme. -Sant det.
Da er du nok opptatt. Takk.
Kan vi spise den?
Det ser så godt ut!
Kan jeg få denne?
Digg.
-Hva med en tallerken? -Jeg gidder ikke å vaske opp.
-Det er så godt! -Så bra.
-Hvor er moren din? -Denne kjæresten er visst en hun vil ha.
Å ja.
Du trenger ikke å synes synd på meg. Det er det du gjør.
-Du må også spise litt. -Takk.
Kan jeg få den?
Takk.
Vet du...
...jeg tror ikke moren min er glad i meg.
-Så... -Hæ?
Seriøst? Da er det deg vi må synes synd på.
Så, kan jeg stoppe innom en annen gang?
Ok.
-Kan jeg få en til? Jeg tar denne. -Er du sikker?
-Hva liker du best? -Sjokolade.
-Da tar jeg med mange slike neste gang. -Ja!
-Dette er til Haruka og Madoka. -Jeg skal gi dem videre.
Takk.
Vi har bestemt oss for å ikke få barn.
Hva er det du sier? Du kan ikke bare si sånt ut av det blå!
Unnskyld.
-Vil ikke Kenichi ha barn? -Ingen av oss vil.
Hva mener du med det?
Du kan ikke bare godta det.
Hva sa foreldrene hans?
Vi har ikke sagt det ennå.
Jeg tenkte meg det, ja.
Husker du i bryllupet, hvor mye mora maste om å bli bestemor?
Du må.
Tenk deg om. Du kan jo få dem, sant?
Kanskje du ikke vil ha dem nå, men du vil angre siden.
Vi kan ikke.
Vi kan ikke få barn.
Dere kan ikke? Hva sier legen? Har du vært hos legen?
-Det finnes mange fruktbarhetsklinikker. -Ja, men de hjelper ikke oss.
Hva?
Hvem er problemet hos?
Det er meg. Det er på grunn av min kropp.
Dette er det vi begge har bestemt.
Dette angår ikke bare dere to!
Jeg har så vondt av foreldrene hans.
Når skal du si unnskyld?
Til foreldrene hans!
-Jeg skal ikke det. -Hvordan kan du la være?
Vi blir begge med deg.
Dette er også vårt ansvar for å ha født noen med din lidelse.
Huff, dette er ille.
Uansett, jeg skal snakke for deg.
Du må ikke si noe før det.
Jeg vil ikke at du skal ende opp skilt.
-Det er ikke sånn lenger. -Jo!
Så viktig er det å få barn.
Bare fortell dem at foreldrene dine har lyst til å møte dem.
Ja, vi kan si at vi skal til Tokyo uansett. Forstått?
-Jeg er hjemme. -Hei.
Så tidlig du er. Hvordan gikk det?
Mora di, hva?
-Hun sa hun ville treffe foreldrene dine. -Mine?
Ja, de har vel ikke sett hverandre siden bryllupet. Ok. Jeg går og skifter.
Dette er bakebollen.
Sex er ikke kjærlighet.
Helt siden vi ble enige om det, har vi klart å nyte livene våre igjen.
Velkommen.
Takk for maten.
-Det er godt. -Ja.
Du kan dette, sant?
-Frøken Kumiko? -Ja?
-Kan du vise meg også? -Ja.
Etter gjenforeningen med Miyuki, begynte jeg å jobbe som SFO-lærer.
-Dette er en rose. -En rose!
-Vis meg. -Dere trener for hardt.
Og jeg passet på elevene Kenichi tok med hjem.
Jeg var ikke lærer, men jeg begynte å være med barn igjen.
Hæ?
Jeg får ikke plass til min manns penis, og selv om vi ikke kunne få barn,
følte jeg at vi var lykkelige nok.
Hva tenker du på?
Morgendagen?
-Jeg tror de vil snakke om barn. -For et mas.
Ja.
Ja, ja.
Vi er vel ikke de eneste påvirket av avgjørelsen vår.
-Imponerende, hva? -Du har sterke magemuskler!
Går det fint?
Jeg bare antok at du skulle hente oss i bilen.
Beklager, det er så mye trafikk på denne tiden.
-Er det langt igjen? -Nei.
Ærlig talt, hvis du må vente på oss, hvorfor går du ikke bare saktere?
Vent, pappa, til venstre.
Hvorfor går du først hvis ikke du vet hvor du skal?
Ta over for meg, Ken.
Her.
-Burde vi servere grønn te i stedet? -Samme det.
Har du skiftet, kjære?
Vi burde tatt dem med ut på restaurant.
-Hva skal vi gjøre med middag? -De drar før den tid.
Vi kan jo ikke kaste dem ut. Kjære, gå og skift!
Jeg har allerede skiftet. Ro deg ned, ok?
Jeg kan ikke noe for det. Jeg skammer meg så.
-Det er rett frem. -Vent.
-Hva er det? -Hva mener du?
Det er høflig å komme litt senere enn avtalt.
-Du kan ikke røyke på gata, pappa. -Hvor kan jeg røyke, da?
-Du burde bare slutte. -Jeg orker ikke mer av deg.
Kom, så går vi.
Vent.
Velkommen!
-Så godt å se dere igjen! -Det er så lenge siden sist!
-Inviter dem nå inn. -Ja, kom inn.
Unnskyld oss.
-Takk. -Beklager at det er så lite.
-Godt å se dere. -For et nydelig hjem!
-Tokyo er så annerledes. -Til paraplyene.
-Kenichi, hent tøfler. -Takk.
-Du er altfor snill. -Kom inn.
-Takk. -Og så det regnværet!
-Takk. -Velkommen.
-Takk. -Vær så god.
Takk.
-Tusen takk. -Kom inn.
-Takk. -Ingen årsak.
Er det sant?
Ikke tenk på oss.
Takk.
Føl dere som hjemme.
Ikke tenk på oss!
Det er så klamt for tiden.
Dere må gjerne komme til oss neste gang for å se på ildfluene.
Det vil vi gjerne.
-Det er ikke mye, men vi har med en gave. -Å, tusen takk.
Se hva vi har fått.
-Foretrekker du kaffe? -Vi liker begge deler.
-Vi har kommet for å be om unnskyldning. -Unnskyldning?
For barna.
Vi er virkelig lei oss!
Vent, hva snakker du om?
Vi er så lei oss.
Vi visste ikke at Kumiko hadde problemer. Vi hadde ingen anelse.
Ett øyeblikk. Kenichi?
Det er ikke akkurat Kumis skyld.
-Ikke? Var det ikke det legen sa? -Jeg trodde problemet lå hos deg, Kenichi.
Tja, det er ikke et fruktbarhetsproblem.
Vi bare ønsker ikke å få barn.
Så dere kan, hvis dere ombestemmer dere?
Er det sant? Takk og lov.
Jeg var så redd for at jeg hadde født ei jente som ikke kunne få barn,
og at Kenichi ville skilles.
Jeg hadde ikke bedt om skilsmisse for det.
Jeg trodde hun kunne det?
Hypotetisk sett, mener jeg.
Så du kan gi oss en arving, Kumiko?
-Vi har sagt at vi ikke skal ha barn. -Hvorfor ikke, Ken?
Vi bestemte det sammen. Vi trenger ikke barn i vårt forhold.
Hva skal det bety?
Vi vil ikke defineres av foreldrerollen.
Vi vil ikke ha noe som binder oss.
Nå snakker du søppel igjen.
Unnskyld, Kumi.
Nei, det går fint. Jeg føler det på samme måte.
Har Kenichi hjernevasket deg igjen?
Hjernevasket? Du fremstiller det som om Kenichi bedrar henne.
Ja, er det ikke åpenbart?
Han fikk Kumiko til å lyve og påta seg skylden.
-Det var... -Vent nå litt!
Min Kenichi dekket over for Kumiko og sa han var grunnen!
Fordi han gjorde noe så ille at han måtte dekke over!
Du vet at de sier at barn holder ekteskap sammen.
Ja.
Du vet at jeg og kona mi ikke går overens, det er på grunn av barna at vi klarer oss.
Jeg forstår hva du sier, men vi klarer oss uten barn.
-Det sier man bare når ting går bra. -Det er ikke sant.
Din sannhet er ikke vår sannhet.
Det der! Det er grunnen til at jeg var imot ekteskapet.
Kenichi er så flink til å si det Kumiko vil høre.
Du fremstiller ham som en svindler!
-Jeg føler meg også bedratt. -Vent nå litt.
-Hvordan ble du bedratt? -Ja! Hvis noen ble bedratt, er det oss.
Hvorfor sluttet du å jobbe, da?
-Hvorfor må Kenichi forsørge dere begge? -Det var derfor jeg sa de var for unge.
Er det Kenichis skyld?
-Så klart! -Han har glatt tunge!
-Jeg liker ikke de ordene! -Hva så?
-Jeg skjønte ikke at noen ville ha Kumi. -Hva?
-Du innrømmer det er din datters skyld! -Så Kenichi har det fra deg!
Din datter er som deg.
Hva? Er det en fornærmelse å ligne sine foreldre?
De sier, se til foreldrene før du gifter deg. Stakkar Kenichi!
-Du mener, stakkar Kumiko! -Ja!
Ikke spill blyg. Dere har dere nok hele tida!
-Ikke vær ufin. -Sant, beklager.
Fødsel er en kvinnes høydepunkt.
-Og dere har fratatt henne det. -Vi vil ha arving!
-Si det til sønnen deres. -Er ikke vår skyld!
-Du prøver å unngå ansvar. -Hvem kaller du uansvarlig?
Han lovet jo å gjøre datteren min lykkelig.
-Det er bare sånt man sier! -Ser du! Fraskriver seg ansvar.
-Kumiko, du kan skille deg. -Jeg håper hun vil!
-Ikke noe poeng i å være gift uten barn. -Nå går du litt fort frem.
Prøv å overbevise dem om å få barn først.
Det har ikke noe å bety!
Penisen hans får ikke plass inni meg!
Ufattelig.
Søren! Jeg klarer ikke å slutte å le.
Folk får virkelig hakeslepp.
Slutt. Jeg har vondt i magen av å le.
NI ÅR SENERE
Reven hoppet så høyt han kunne.
Men han rakk fortsatt ikke druene.
Så tok han et steg tilbake før han hoppet.
Hopp!
Han klarte å hoppe litt høyere enn sist.
Men han nådde fortsatt ikke druene.
På engelsk sier de "sure druer" om noen som nekter å godta at de har tapt.
Men han nektet å gi opp.
Kommer jeg og Kenichi en dag til å kunne si
at de druene virkelig er sure,
og at vi ikke bare dekker over for at vi ikke får det til?
Jeg bryr meg ikke.
Tidlig overgangsalder?
Ja. Uten behandling mister jeg mensen.
-Kan de fikse det? -Tja, utsette det.
-Hva slags behandling? -De gir deg østrogen og andre hormoner.
Burde du ikke gjøre det?
Visstnok minsker det faren for benskjørhet og demens.
Men gir økt fare for brystkreft. Så det er fordeler og ulemper.
Hva er det?
Du fremstiller det som om det ikke skjer med deg.
Er du virkelig ikke bekymret?
-Tja, det har jo ikke noe bety. -Ikke? De sier det er et sjokk.
-Å ikke være kvinne lenger? -Ja.
Ja, det er vel mulig.
Men da de sa at jeg ikke ville få mensen mer,
tenkte jeg at det ga mening.
Bare tenk,
kroppen min har utført den unødvendige funksjonen så lenge.
Og nå har den innsett det.
Jeg mener det ikke som en trussel, men vi burde vurdere det en siste gang.
Vi er helt sikre på at vi ikke vil ha barn, sant?
Tja, jeg vet ikke. Går det an å være helt sikker?
Bra poeng. Det finnes ingen garantier når det gjelder følelser.
Men jeg tror ikke jeg vil angre på at vi aldri fikk barn.
-Takk for at du ventet. -Hva sa legen?
Hun sa at jeg bare var 38. Ville jeg virkelig gi opp?
Og hva sa du?
Jeg sa at det ikke var noe å gi opp.
Vi trenger ikke sure druer.
-Reven fra Æsops fabler? -Ja.
Men jeg vil ikke ha dem, selv om de ikke er sure.
-Uansett hvor søte de er? -Jeg trenger dem ikke.
Selv om vi ikke har barn eller et sexliv,
så er vi fortsatt mann og kone.
-Det er mer imponerende enn vanlige par. -Ja, ikke sant?
Men er det bare unnskyldninger fordi vi nekter å vedgå nederlaget?
Hva så? Har det noe å bety?
Tekst: Lise McKay